Христо Смирненски
Панихида

chitanka.info

На Георги Димов

Прости, другарю мой, прости,

ала съвсем ме слиса,

когато за смъртта си ти

до мен самичък писа.

В провинцията бях тогаз,

прочетох и поплаках,

а втора вест за тебе аз,

уви, там не дочаках.

Умрял си ти! Каква тъга!

Умрял, без да те видя!

Свърши се, казах си, сега

ще трябва панихида.

Събрах другари на вермут

(ти знам, обичаше вермута!).

След него минахме без труд

и на мастика люта.

Напихме се, та спомен скъп

във спирта да удавим,

напихме се, та черна скръб

дано да позабравим.

Ала мори ни до зори

печалната ти орис,

тогаз и твоите пари

изпихме в свойта горест.

Но ето, пишеш, че шега

била таз скръбна драма,

парите искаш си сега

чрез бърза телеграма.

Но чакай, Жорж, назад пари —

туй няма да го сторя,

не се сношавам, знаеш ти,

с веднаж умрели хора!…

С нажалено сърце и с извинение:

Лорд Джемс Шокинг

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.